Håll de samlade.
Det ädla huset av Batiatus är ödmjukt!
Ödmjukt av välsignelserna som gudarna har öst över oss.
Och närvaron av Capuas mest vördade invånare-
-som har kommit för att fira stödet från legaten Claudius Glaber.
Han beklagar att plikterna i senaten förhindrar hans närvaro-
-men vänder sig till oss genom att låta sin fru framföra hans tal.
"Goda medborgare av Roms gynnade syster."
"Det är med stort nöje att jag, legaten Claudius Glaber"-
-"tilldelar Quintus Lentulus Batiatus mitt beskydd och omfattande förmåner."
"Ingen i hela Capua är mer förtjänt av sådana förmåner."
"Gode Batiatus bör tas som ett exempel för en stad fast i skuggor och svek."
"Ljuset från hans hjärta lyser upp de här mörka och besvärliga tiderna."
- "Med anledning av det här och andra..." - Ta det lugnt.
"Jag ger honom mitt fulla stöd till den ärofyllda positionen av edil."
Jag visste inte att du önskade ämbete?
Jag hade inga sådana anspråk, Sextus. Inte förrän legaten tog upp ämnet.
Edil är strax under magistrat.
Vi borde äta och diskutera saken vidare.
Till Glabers stöd i hopp om att ni ska dela med er det de närmaste dagarna-
-presenterar jag för er en blodsgåva. Två av arenans legender-
-ska mötas i en strid till döden. Utan barmhärtighet eller nåd.
Skåda Crixus! Den vilda gallern!
Vem ska försöka att tämja honom? Det finns bara en man...
Spartacus! Dräparen av Dödens skugga!
- Han är i form, inte sant? - Han är en Gud.
- Crixus... - Jag har lämnat mitt svar.
Låt oss avsluta det här.
Börja!
FÖR TVÅ DAGAR SEN
Du pratar om farliga saker.
Vi lever i farliga tider.
Många följer Crixus, vår sanna mästare. Du kan räkna mig till dem.
Doctore. Jag vill träna med Palus.
Tillstånd för Spartacus.
- Har du talat med Hamilcar? - Han är med oss.
Men de andra gallerna vägrar om inte Crixus håller i deras kulor.
- Var står Rhaskos? - Samma där. Vi är fortfarande för få.
- Crixus stöd behövs för att få med dem. - Den galningen är fortfarande kedjad.
- Du kan ju inte ens tala med honom. - En mästare har förmåner.
- En lösning kommer att uppenbara sig. - Snart hoppas jag.
Glaber ger sitt stöd, och de viktiga männen hälsar mig som en bror.
En riktig glansdag. Men som störs av mörka moln.
Jag ber om att få prata, Dominus. Mellan fyra ögon.
Doctore... Ut med de sura tankarna och hör dem förljuvas.
Glabers soldater straffar utan orsak. Männen lider.
Det är en börda som måste uthärdas. Jag har inte tid med sådana bekymmer.
Med all respekt, alla skolor behöver uppmärksamhet av sin gladiatorägare.
Jag söker en högre titel, en långt bort från arenan.
- Vill du se arvet som ett minne blott? - Nej, men jag är trött på allt slit.
Jag vill att nån med mer uppmärksamma ögon ser till skolan.
Nån som alltid har varit lojal.
- Skulle du anförtro skolan till en slav? - En slav... Aldrig.
Jag tänkte meddela det vid firandet men du tvingar mig till det nu.
Min advokat upprättar papper som beviljar dig frihet.
- Frihet? - Du ska bli gladiatorägare-
-och bli varmt hälsad med ditt namn, Oenomaus.
- Är det inte goda nyheter? - Ursäkta...
Jag har hört rykten. Ett som har hållit mig vaken.
Lätta på ditt hjärta och du kommer åter sova skönt.
Barca beviljades inte frihet. Han blev berövad på sitt liv av dig.
Det stämmer... Men inte utan orsak.
Barca skulle leverera ett enkelt meddelande till Ovidius.
Istället dräper han mannen och hela hans familj, mot mina order.
Mitt enda val var att döda honom innan magistraten upptäckte gärningen.
Och Ashur? Hjälpte han till med det här "valet"?
När du blir gladiatorägare kommer du också att behöva ta svåra beslut.
Har du känt om honom röra sig?
- Hur kan du sia en pojke? - För att gudarna gynnar oss.
Glabers beskydd, tillträde till Capuas övre skikt. Löfte om politisk befattning.
Allt vi har slitit för är äntligen inom räckhåll.
Vi är sannerligen välsignade.
Jag levererar en massa härliga nyheter och möts av milda svar.
Glädjen hålls tillbaka för att ge ett klart sinne till firandet.
Glabers beskydd har kanske lagt vägen till eliten men den har en glupsk aptit.
- Vad föreslår du för att mätta den? - Nåt som bara vi kan erbjuda.
Spartacus, Theokoles dräpare, i en strid till döden.
Det hade vi på Numerius födelsedag.
Varro var inget motstånd för mästaren. De måste få vad som nekades den kvällen.
Det alla i Capua längtar efter men endast några utvalda kan se här hos oss.
Capuas mästare...
Spartacus i en strid om sitt liv mot den enda som någonsin har besegrat honom.
Är det vad du vill? Att gallern ska få möjlighet att återta sin forna plats?
Ut! - Du missförstår mig.
- Jag vill se Crixus död. - Då tycker vi likadant.
Det finns vissa tvivel. Crixus är den enda som kan hota Spartacus.
Och där finns fördelar med att visa upp regnbringaren i kampanjen för ämbetet.
Då måste vi säkra Spartacus seger. Och Crixus kommer att blekna från minnet.
Det var allt.
- Stödet för med sig olyckliga tillbehör. - Ett faktum jag är väl medveten om.
Jag minns första gången du stod här, en vilde i kedjor.
- Nu står du här som döden. - Det var du som skapade mitt syfte.
Det är din förtjänst att vi är på väg uppåt.
Om två dagar är vi värdar för de mest inflytelserika i Capua och firar stödet.
Även om en närmare titt på Theokoles dräpare är det verkliga dragplåstret.
En stor ära. Kommer männen att visas upp i huset?
Legaten skulle spy över en sån sägen- omspunnen tradition. Ni står på gården.
- Hur ska gästerna kunna se? - Från balkongen.
Ingen ska missa Capuas mästare när han möter sin ärkefiende i en dödsmatch.
Ska jag slåss mot Crixus?
- Bekymrar det dig? - Det är på tiden.
Dock så finns det ingen ära i att ta livet av ett fängslat lejon.
Jag önskar att han återvänder till sin träning så att han överlever längre.
Du har verkligen sinne för det här. Crixus ska släppas för att träna.
Men jag vill inte att djuret springer löst ifall han börjar bitas igen.
Gå och lägg dig och dröm om att avnjuta hans död.
Ursäkta, Dominus. Det finns nåt jag vill mer än att sova...
- Du ber om det omöjliga. - Portarna måste vara öppna-
- ...innan jag anfaller Batiatus. - Du ber mig riskera allt.
För vilket ändamål?
- För att Spartacus ska få sin hämnd? - Nej.
För att hans hjärta ska finna frid.
Var hon en sån kvinna... Din hustru?
Hon var solen... som aldrig går upp igen.
Det är tungt...
...att förnekas dess värme.
Jag ska se till att porten är öppen. Men jag önskar nåt i utbyte...
Det här är mitt pris. Jag vill känna dig i mig.
Bara för att få känna en liten del av den kärlek som du kände för henne...
- Jag trodde inte gallern hade en chans. - Du underskattar honom, Aemilia.
- Crixus var ju trots allt en mästare. - Kampen har precis börjat.
- Mycket kan hända vad den lider. - Ursäkta. Jag måste hämta mer vin.
Skicka nån annan. Jag vill ha dig nära för att ta hand om våra gäster.
Lyssna på mig...
FÖR EN DAG SEN
- Har Dominus beordrat att jag släpps? - Det är Spartacus som ligger bakom.
- Spartacus? - Han vill se dig i gott skick...
...när du ska möta honom på liv och död.
- Gudarna har besvarat mina böner. - Om de bara hade gjort det tidigare.
- Du kommer att möta honom i morgon. - Om det så vore i det här ögonblicket-
-hade inte resultatet förändrats. Jag har lovat Naevia.
Jag kommer inte att dö förrän jag är fri och håller henne i min famn.
Avvakta med frihetstalet tills det finns öron som välkomnar det.
Jag fruktar att Dominus alltid kommer att vara döv inför sådant.
Sätt ditt hopp till närmare personer.
Dominus befriar mig från slaveri och ger mig titeln gladiatorägare.
- En välförtjänt titel. - Tillsammans kan vi ära skolan...
...och du kan återfå Naevia. Spartacus är ditt enda hinder.
Han kommer att falla.
- En fest? - Ja, med eliten. Deras död skapar kaos.
- Det ger oss ett försprång. - Vår plan börjar ta form.
Crixus, då? Du måste få ett tillfälle att tala med den jäveln också.
Det uppenbarar sig. Som jag sa...
Crixus.
Herrejävlar.
Nu återstår bara att få mannen som hatar dig att ansluta sig till din plan.
- Har du fullföljt din uppgift? - Min makes stöd höjer festligheterna-
-med medföljande gudomliga gäster. - Altius och hans kusin Gaius?
- De är ett måste... - De kommer som beordrat.
Aemilias make, Sextus? En tidigare magistrat, fortfarande omtyckt.
- Hans stöd skulle garantera framgång. - Viktiga affärer för honom till Rom.
- Det ger mig ingen tröst. - Då kanske hans närvaro gör det.
Han skjuter upp sin avresa på grund av festligheterna.
- Hur fick du honom till det? - Han gillar mig. Det brukar män göra.
Dina tjänster är uppskattade. Fler behövs dock.
I frånvaron av din ärade make vill vi att du talar till våra mest ärade gäster.
Bara ett kort tal som lovprisar Batiatus gärningar.
- Jag ska författa nåt? - Det behövs inte, det är ordnat.
Mina händer är inte längre mina egna och nu styr du min tunga också?
- Jag vill inte att du babblar på. - Hur måste jag få höra dina skymfer?
Så länge som jag önskar.
Som du önskar.
Jag vet att det har varit spänt mellan oss.
Men jag ser ingen anledning till att vår överenskommelse ska leda till obehag.
Vi var mycket nära vänner förr. Önskar du inte att vi ska bli det igen?
Jag önskar att jag kunde vrida tillbaka tiden och återställa ordningen.
Vila och ät. Vi fortsätter senare.
Du rör dig väl. Det är som om piskan inte pinat dig.
Smärta försvinner när den tillfogas andra.
- Jag vill möta dig fullt frisk. - Är det allt? Rhaskos har talat om annat.
Vilken febersjuk hjärna tror att jag skulle samarbeta med Spartacus.
- Att riskera mitt och mina mäns liv? - Har du ett liv? Utan kvinnan du älskar?
- Min livslust har aldrig varit större. - Jag vet hur ditt hjärta känns.
- Jag har upplevt samma sak. - Då vet du att jag kommer överleva...
- ...och att Naevia kommer återvända. - Så som min hustru återvände?
Batiatus beordrade hennes död.
- Hur har du fått reda på det? - Av Aulus, innan jag tystade honom.
Jag vill att skolan förstörs och att skurkens blod ska flyta.
Det förstår jag. Men om jag rymmer skulle det inte hjälpa Naevia.
Hur skulle jag kunna köpa henne fri om romarna jagar mig som jag vore en hund?
Anslut dig och vi kommer att finna henne tillsammans.
I ett annat liv hade vi varit bröder.
Men inte i det här. Jag ska få min frihet i arenan.
- Då står vi i vägen för varandras mål. - Och bådas mål är rättfärdiga.
Om jag faller vill jag att du svär på att du hittar Naevia och befriar henne.
Om du segrar vill jag att du tar Batiatus liv.
I morgon... En av oss kommer att dö.
Jag fruktar att det är ödet.
Dominus.
- Fick du tag på vad vi behöver? - Marcellus var mycket hjälpsam.
Lämna oss.
- Varro hade god smak. - Till affärer. Vad fick du av Marcellus?
En lösning på ett irriterande problem. Några droppar och hans öde är beseglat.
Det får inte döda honom. Publiken ska tro att allt går rätt till.
Det kommer att försvaga Crixus och ge Spartacus ett övertag.
Det är ett underverk att några få droppar kan störta en legend.
Alla män störtar, det är bara tidpunkten och metoden som skiftar.
Ordna det. Nu är gallerns sista stund kommen.
- Crixus ser målmedveten ut. - Han ger bättre motstånd än Varro.
Stackars Varro. Han hade väl aldrig en chans?
Crixus, däremot, har chansen att ta mästarens liv och titel.
- Ja. Gallern fortsätter att förvåna. - Till slutet...
Ursäkta.
SAMMA MORGON
De ärade Batiatus står ödmjuka...
Ödmjuka inför rikedomarna som gudarna har öst över oss.
Jag hade använt "välsignelser" i stället. "Rikedomar" klingar för mycket av mynt.
Då tar vi "välsignelse".
Har staden någonsin skådat en sådan man?
Din far hade varit stolt.
Saten hade spruckit av avundsjuka av att stå i skuggan av hans son.
- Han älskade dig, Quintus. - Han trodde aldrig på mig.
Jag önskar att han hade fått uppleva när vi flyger mot nya rikedomar.
- Vår son ska få ärva ett imperium! - Så nu är det ett imperium?
Grunden är lagd. Idag bygger vi upp det!
Spartacus och Crixus. Bittra fiender i en kamp på liv och död!
Hela republiken kommer att viska om vad ett fåtal kommer att få bevittna.
En kamp som man inte glömmer.
- Jag fruktar att du börjar tvivla. - Verkligen inte.
- Jag vill bara att det ska vara över. - Ashur tar hand om det.
Glöm det olyckliga förflutna och tänk på vår gyllene framtid.
De här festligheterna kan få händerna att darra.
Även på de mest erfarna. Var inte nervös.
Du klarar dig bra här. Det känner jag på mig.
Får du äta från din herres bord?
Jag har förberett det åt Crixus, inför hans kamp mot Spartacus.
Jag hoppas att gudarna välsignar honom och ger honom styrkan att döda Spartacus.
Jag hade sparat på bönerna.
Jag tror inte att Spartacus kommer att falla i dag.
Jag har hört att Crixus besegrade honom vid Vulcanalien.
- Vad får dig att vara så säker? - Jag är säker på mycket.
- Din skönhet bland annat. - Aurelia. Du behövs.
Håll dig vid min sida och jag ska se till att vi kommer ut härifrån.
- Jag behöver inte hålla din hand. - Jag försöker bara skydda dig!
Tala högre och det är kört för oss.
Jag ska avlägsna hans piska och armen som han svingar den med.
Doctore är en man med heder. Han ska inte dö. Inte heller slavarna.
Det är orimligt. Rhaskos och de andra gör det inte utan Crixus.
De kommer att ta tillvara på ögonblicket.
När Crixus är död återstår det bara en mästare.
Doctore. Vatten?
De här festligheterna går lätt överstyr.
Blir det så återigen göm dig på nåt säkert ställe.
Det finns inga säkra ställen här. Inte sen Varro dödades av dig.
Jag ska alltid förakta handlingen.
- Tillsammans med rösten som gav ordern. - Du skyller på Batiatus.
Inte det här.
Det var Numerius som krävde lekar med en dödlig utgång.
Ska jag tro en man som gör vad som helst för att vinna?
Ta mig inte för en dåre.
Ashur förbereder en måltid till Crixus och är säker på att du ska vinna.
- Har de förgiftat hans mat? - Var det samma för Varro?
Var det så du besegrade honom?
Jag är inte delaktig i det här.
Jag hoppas ändå att Crixus tar ditt liv innan han dör.
Du bedrog mig...
...ändå är jag medveten om att det inte bara är ditt fel.
Man kan inte beskylla dig för att vara svag.
Alla män är det när sänghalmen står i centrum.
Jag vill lägga det bakom oss. Jag ber bara om sanningen.
Säg att Naevia... inte betydde nåt för dig.
Du ber att jag ska ljuga.
- Vad skulle det frammana hos vårt barn? - Barn?
Säden har äntligen tagit sig.
- Gudarna välsignar oss. - Skulle jag vara fadern? Inte Dominus?
Jag känner blodet av en mästare pulsera inom mig.
Jag har ofta drömt om att skaffa ett barn...
Med Naevia.
Det finns ingenting kvar mellan oss.
Crixus...
Jag ville inte att det skulle sluta upp så här.
- Crixus börjar tyna bort. - Likt alla minnen.
- Du är svag för de har förgiftat dig. - Gör slut på honom!
De vill att du dör.
Jag vill inte ha det så här.
Gör mig sällskap, broder... och vi ska se till att Batiatus faller.
Döda hunden!
Spartacus.
Döda dem! Döda allihop!
Det är ingen idé att gripas av panik. Vi har allting under kontroll.
- Snälla! - Han försökte att döda dig.
Vi måste få ordning på kaoset! Var är vakterna?
Varför står du där? Samla ihop dina män!
Jag ska se till att du blir nöjd.
Hamilcar!
Crixus!
- Vad håller ni på med? - Spartacus visar oss vägen.
- Han är en hund utan ära! - Det här huset har ingen ära!
Batiatus beordrade hans frus död! Och Domina...
...hon har förgiftat mig, för att jag eggar henne!
- Jag har skänkt mitt liv åt skolan. - Nu har de stulit den från oss.
Du ville att jag skulle lita på dig. Nu ber jag dig om samma sak.
Hedra oss och få ett slut på det här huset!
Ge dig av!
Nej!
Jag räddade dig den här gången, broder.
Mina vänner. Vi är säkra här inne.
De tar hand om situationen. Lugna er.
Just nu tar mina vakter hand om de här...
De är från vettet!
- Var är Ilithyia? - Kom! Vi måste härifrån.
Försegla dörrarna. Ingen får passera. Jag är legatens fru. Försegla dörrarna!
Ilithyia!
Öppna dörrarna!
Kommer du ihåg vad jag sa i det här rummet?
Om det fanns mer angående Barcas avresa skulle du och jag pratas vid.
- Doctore... - Var tyst!
Jag har sett dig ljuga, viskat falska ord.
- Infekterat hedern i det här huset. - Skulle du döda en försvarslös man?
Var finns hedern i det?
Vi ska se om du kommer ihåg vad jag har lärt dig.
Dörrarna...
- Glabers män förseglade dörrarna. - Ilithyia.
- Varför skulle hon göra nåt sånt? - Mor!
- Quintus... - Ge dig av!
Kom!
- Vi kommer att dö. - Nej. Vi ska återvinna huset.
Ta med dig Numerius och göm er.
- Jag vet ett ställe. - Vart ska du?
Till min man...
...och Spartacus död.
- Patetiskt. - Tror du att det här gör skillnad?
Även om livet tynar bort kommer mina händer kännas.
De var med när Barca dog. Såg magistratens slut.
De hjälpte till och med att tvinga fram Glabers stöd.
Varenda bit av det här huset bär Ashurs märke!
- Det bär bara ditt förräderi. - Mitt förräderi?
När tog du Ashurs parti?
När slängde ni inte skit i ansiktet på mig senast, era fittor!
Du fick vad du förtjänade!
För Barca och alla andra du har bedragit. Din tid är över.
- Om det här ändå vore arenan. - Ditt blod skulle vanära sanden.
Visa mig vägen då. Som du skulle göra med en gladiator.
Snälla, Doctore. Ett avsked av vänlighet...
Ashur!
Quintus...
Du hade rätt.
Det finns fortfarande nåt mellan oss.
Var är Naevia? Var är hon?
Få ut mig och Dominus ur huset så ska jag berätta det för dig.
- Jag tror dig inte. - Snälla... Crixus...
Vårt barn...
Jag ser det hellre dött än att det ska ammas av dig.
Vi måste gömma oss...
Var det din? Den lilla rösten?
Var det den som berövade Varros liv?
Varro? Han förtjänade att dö. Han var ingenting.
Vad kände du till om honom?
Kände du till att han skulle sjunga för sitt barn när det sov i hans famn?
Eller kyssa bort tårarna från min kind när jag var ledsen?
Kände du fadern? Maken?
Han var ingen perfekt man.
Men han var min. Han var min!
Min!
Han var min!
- Min! - Aurelia...
Det är över. Han är död.
- Ta hand om flickan. - Räcker inte det här?
- Hur många fler måste dö? - Jag vill bara se en.
Jag är er Dominus! Jag ska slita ut era hjärtan!
Quintus...
Lucretia!
Vad skulle du göra... för att hålla din hustru i famnen igen?
För att få känna värmen från hennes hud? Smaken av hennes läppar?
Hur många män skulle du döda? Hundra? Tusen?
Här står bara en mellan er.
Gå till henne.
Säg åt henne att gudarna själva inte kan hålla er isär.
Ljug! Som du ljög för mig om min hustru.
Oenemaus...
Du var ingenting när du kom hit! Jag gav dig allting!
Jag gav dig medlen för att du skulle kunna acceptera ditt öde!
Och nu förgörs du av det.
Jag har gjort det här för att det är rätt.
Blod kräver blod...
Vi har levt och förlorat under vår herre för länge.
Jag vill inte ha det så.
Jag vill inte att en bror ska dö med underhållning som orsak.
Jag vill inte se hjärtan slitas ut eller att fler ska dö utan orsak.
Jag vet att inte alla önskar det här. Ändå är det gjort.
Det är gjort.
Det är era liv. Utforma er stig...
Eller anslut er till oss... och tillsammans ska få vi Rom att skälva.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND, Incubator och Skaggs
www.SweSUB.nu - Vi tackar för visat intresse...